EN ORIGINALDOKUMENTAR FRA NETFLIX
Jøss.
Kan du engang fatte hva som skjer,
ikke sant? Dette er så…
…jævlig sprøtt.
Huset til Quincy Jones.
Kan du tro det?
Det er så mye historie her.
Hei. Så hyggelig.
Tusen takk for at du gjør dette.
Det er "The Pharmacy" med Dr. Dre, spesialutgaven.
- Ja, det er det. - For vi har legenden over alle,
den legendariske Quincy Jones.
Dere får meg til å høres så gammel ut.
- Min ypperste mentor og inspirasjon. - Kan ikke engang kjøre.
Det er i orden.
Du er grunnen til at jeg begynte å produsere.
- Så stolt av ham. - Ja, takk.
- Takk så mye. - Nei, jeg mener det.
Så jeg vil gjerne vite
hva du har slitt med, og hva du har måttet gjennomgå.
Jeg ble ikke født i Bel Air. Jeg er fra sørsiden av Chicago.
På 30-tallet, under depresjonen, kødder du?
Vi mistet moren min da jeg var sju,
og broren min og jeg, vi var gategutter, ikke sant?
Jeg ville bli gangster til jeg var 11.
Jøss.
- Du vil bli det du ser. - Jeg skjønner.
Og det var alt vi så.
Ser du det?
Jeg gikk i feil gate, og de tok en springkniv
- og festet hånda mi til et gjerde. - Hva?
Sju år gammel.
- Ser du dette? - Ja.
Det er en syl.
Jøss.
Når du vet hvor du kommer fra, blir det lett å vite hvor du skal.
Og jeg fant ut for lenge siden
at musikken din aldri kan bli mer eller mindre enn hva du er som menneske.
Og det er sant.
Vet du hva? Jeg sitter bare her
og tar fullstendig av. Du er så…
…du er så inspirerende.
Det er som…
Vet du hvem du er?
Det er Quincy Jones, hva?
Q. Quincy Jones.
Det første er å være ydmyk med kreativiteten din
og redelig med suksessen din.
Du kan ikke leve uten vann eller musikk.
Du kan ikke leve uten.
Jeg lærte å leve av Ray Charles og Sinatra.
Sinatra hadde den i førti år, og så arvet jeg den,
og jeg tar den aldri av.
Quincy Jones!
Hvilket tegn er du?
Hvilket tegn?
Hva er du født i?
Fiskene.
Det samme, vi er sprø.
Tvillingene.
Herregud. Miles Davies og Prince.
Jeg har holdt på med dette i 70 år.
Utrolig.
Hei, skatt.
Jeg har seks døtre og én sønn.
Derfor har jeg ikke hår.
- Så flott å se deg her. - Deg også.
- Hvordan har du hatt det? - Jeg har hatt det bra.
Ja, flott. Ja, vi har spilt konserter i år.
Du er kjempebra.
- Livet er noe dritt, er det ikke? - Å ja.
Nå må vi skjerpe oss. Quincy er her.
Hjelp!
Hvordan har dere det?
Jeg kunne feste hele tiden.
Er ikke noe problem.
- Hva? - Jeg kan ikke være som deg, kan ikke…
…være ute hele natta og… Nei, det går ikke.
Ikke prøv å gjøre det han har gjort.
- Ja. - Nei, for du dør av det.
Vi tok livet av et biljardbord.
- Ikke sant? - Ja, pappa.
Du må være så sliten.
- Jeg er hinsides trøtthet. - Pappa.
Kunne ikke stå under det andre nummeret.
De gav oss skikkelig vin.
Ja, men seks flasker. Hvordan skal du få det med?
Vi skal drikke det her.
- Filmer du, vennen min? - Ja.
STEMMEN TIL RASHIDA JONES DATTER
Jeg lærer bare.
Jeg er ikke flink med kameraet, jeg lærer.
Søte sko, pappa.
- Takk, vennen min. - Kjempesøte.
Halliksko.
Er det lettere å være oppe sent i LA for å jobbe
- alene? - Ja, helt klart.
Fordi ingen er våkne, hva?
Helt klart.
Ingen er oppe så sent, så jeg skrev alltid om natten.
- Ja. - Musene kommer frem da, ikke sant?
- Ja. - Alle pleide å si:
"Ha notepapiret og penn i nærheten, for hvis du ikke er våken,
tar Gud det bort i gaten til Mancini."
Det er helt sant.
Jeg har ikke sovet mye.
- Du har sovet mye eller ikke? - Har ikke sovet mye.
For mye å tenke på, vet du.
Ikke lett å skru av.
Men la meg spørre om noe. Tror du at du kan
drikke med måte? Tror du at du kan…
Ja, det gjør jeg.
Eller tror du at det er risikabelt?
Nei, det er ikke risikabelt i det hele tatt.
Nei, men jeg vil ha en mer enn noensinne.
- Du vil ha hva? - En drink.
80-ÅRSDAG LAS VEGAS, 2013
Dino, skaff meg en bourbon.
Hvor er Q? Hvor er du hen?
Å ja! Kom igjen!
Å ja!
Det er sju av oss til sammen.
Vi er alle i familie.
- Tusen takk. - Takk.
- Liker du palindromer? - Ja.
Jeg fant et fint et.
"Skal varg ete gravlaks?"
Skal… varg
ete gravlaks.
Jeg elsker dem.
- Disse er utrolige, har du prøvd dem? - Nei.
Jeg lurer på hva som er galt med apetitten min, det er noe.
Mener du det?
- Du kjenner meg, jeg kan spise. - Ja, jeg liker det ikke.
Ja, men det går bra.
Det er greit. Det går greit.
Nei,
har du det ikke bra, må du ta hånd om det.
Det skal jeg.
8. JANUAR 2015
Situasjon: eldre mann, 81 år gammel.
Mulig slag.
Han snakker uklart, har pustevansker.
Kaldsvette, skjelvinger.
Hjelpen er på vei, vi er der snart.
QUINCY ER I ET DIABETESKOMA
SØRSIDEN AV CHICAGO 1939
Moren min ble borte en dag da hun ble syk.
QUINCY JONES' STEMME
MOR
Hun sparket og skrek da de tok på henne en tvangstrøye og bar henne ut.
Og helt uten videre
var hun borte.
Pappa var snekker for Jones-gutta,
de svarte gangsterne som styrte ghettoen i Chicago på den tiden.
Vi sloss, vi stjal, vi var med i gjenger og rømte fra dem.
På den tiden gikk jeg med kniv
og gjorde det jeg trodde jeg måtte for å overleve.
Hvorfor ikke?
Min verden virket meningsløs.
Om mamma kunne bli gal, hvem kunne da ikke bli det?
Pappa var ute på dypt vann
og tok oss med for å bo hos moren hans.
Bestemor var en tidligere slave.
BESTEMOR
Hun lagde den maten hun kunne få fatt i.
Sennepskål, okra, pungrotter og rotter.
Vi spiste det fordi det var alt vi hadde å spise.
Moren min rømte et par ganger, og jeg husker at nede
hørte vi glass som ble knust,
og pappa sa: "Sitt ved bordet og ikke reis dere."
Han sa: "Det er moren deres."
Ungene sa til meg: "Moren din er skikkelig sprø,
og hvis hun kommer ut, vil hun drepe dere."
Dermed så jeg henne for meg og forbant henne med en dødstrussel.
Da hun kom ut en gang, kom hun, og vi så henne løpe mot oss.
Vi skrek og løp omtrent sju kvartaler,
vi var så redde, ikke sant?
Jeg sa: "Jeg stoler ikke på en mor, for jeg har ikke en,
så jeg trenger ikke en", ikke sant?
Jeg var glad da pappa sa:
"Vi drar fra byen, vi drar nå.
Vi setter oss på en Trailway-buss og drar herfra."
CEDARS-SINAI MEDISINSKE SENTER 11. JANUAR 2015
Vet du året?
Vet du hvilket år det er?
- Hvilket år? - Ja.
Nei.
Ok, det kommer tilbake.
Det gjør det.
Det nye året kom, så det er 2015.
Jeg skjønner, ja.
Og du ble bevisstløs den 7., for nå er det den 11.
Så du mistet fire dager av livet ditt.
Hvem er presidenten?
Hvem er presidenten i USA?
Hva heter han?
Husker du det?
Sarah Palin.
Jeg er glad noen ting ikke er annerledes.
Aner du hva som skjedde med deg?
Nei.
Du drakk for mye.
Og da du kom den kvelden, hadde du pusteproblemer,
du hadde 39 i feber, og blodsukkeret ditt var nesten 1000.
Du må følge et kosthold med lite sukker.
Utrolig tøff fyr, hva?
- Ja. - Det er sikkert.
TO MÅNEDER SENERE
Dere er en sånn støtte.
Jeg er glad i dem, og derfor tok jeg meg så fort sammen.
Det var veldig nifst.
Jeg er takknemlig for advarselen.
Du vet, takknemlig.
Etter operasjonen, på sykehuset og alt mulig,
gikk tankene mine til et annet sted.
Og du tenker over ting du ikke har tenkt over før.
Som hva da?
Vodka.
Det blir ikke mer av det.
Niks.
Jeg går ikke ut.
Ikke ennå.
Når jeg går ut, skal jeg være klar.
Være klar for det.
Ja da.
- Gratulerer med dagen, Q. - Takk for at du kom.
- Jeg er glad i deg. - Er glad i deg også.
DATTER
- Jeg er glad i deg. - Jeg er glad i deg.
KENYA KINSKI JONES DATTER
Glad i deg, pappa.
Smil, pappa. Sånn, ja, perfekt.
DATTER
Det er en masse kjærlighet.
BROR
Gratulerer med dagen Gratulerer med dagen din
Gratulerer med dagen
Tusen takk, dere.
Jeg ønsker alle her
et veldig langt liv
fylt med en masse,
tonnevis av,
la oss si,
kjærlighet de kan dele,
mye god helse, og venner som bryr seg, for det er alt som betyr noe
når du kommer helt til bunns i det.
Jeg elsker dere av hele mitt hjerte.
Vi elsker deg!
Ønsk deg noe.
Pappa fant et lite hus til oss i Washington State.
Han tok verktøykassen og fulgte den lange rekken med svarte
som gikk nedover bakken mot marineverftet.
Han var arbeidsnarkoman.
Han prøvde å gjøre alt han kunne for å passe på at det fungerte.
FAR
Jeg var uansett usikker på identitet som barn.
For uten mamma der, vet du ikke helt hva som skjer.
På den tiden vi snakker om, 40-tallet, i skolebøkene,
der fantes ikke svarte.
Vi visste ikke hvem vi ville være som.
Det var ingen du kunne se som du ville være som.
En kveld brøt jeg meg inn på våpenlageret.
I rommet stod det et gammelt piano.
Jeg klunket på det et øyeblikk,
og jeg visste at dette var tingen for meg for alltid.
Jeg var i himmelen.
Jeg begynte med perkusjon, trombone, sousafon, barytonhorn,
valthorn, men jeg bestemte meg for at jeg ville spille trompet.
Jeg kunne ikke få nok av det.
Bare ideen, å se svarte menn som var verdige og stolte.
Jeg sa, det vil jeg bli.
Jeg vil være i den familien. Jeg gjør alt for å bli med i den.
Jeg pleide å være bak scenen med Count Basie og Clark Terry.
Jeg vet at jeg plagde livet av dem,
og de var snille nok til å stoppe og si: "Sånn gjør du det."
Og de hjalp meg.
Jeg begynte å spille i band da vi var 14 år gamle
og jobbet på nattklubber.
Etter at vi var ferdige, pleide vi å jamme hele natten og spille bebop.
Og det var da alle begynte å prate om denne fyren som het R.C.,
og han var 16 år gammel da.
Jeg var ny i byen, og en 14 år gammel fyr kom bort til meg.
Han sa: "Jeg er Quincy Jones og spiller trompet, og jeg vil skrive."
Vi likte hverandre med en gang.
Ray var så klok da han var 16,
og du vet hvordan det er, når du har en eldre kompis
som ser ut til å ha svarene på alt.
Han sa: "All musikk har sin egen sjel.
Spiller ingen rolle hvilken stil det er, bare vær trofast mot den."
Han er virkelig som en bror for meg.
I hodet mitt adopterte jeg ham liksom som en bror.
På den tiden hadde jeg virkelig oppdaget jenter.
Jeg oppdaget damene, ikke på samme måte som musikken,
men nok til å vinne ei vakker jente, Jeri Caldwell,
FØRSTE KONE
fra videregående.
Kveld etter kveld, når jeg gikk inn og ut av klubber, barer og buler,
med trompeten under armen og notene under skjorta,
begynte det å dukke opp et lite glimt av noe nytt i livet mitt.
Noe jeg aldri hadde hatt før.
Jeg hadde ikke kontroll over hvor jeg bodde, den syke moren min,
Ikke over de sinte hvite
som fortsatt kalte meg "nigger" når jeg gikk alene på gaten.
Men musikken var én ting jeg kunne kontrollere.
Det var den ene tingen som ga meg frihet.
Lionel Hampton var som en gud på den tiden.
Han hadde det meste rockete bandet i Amerika.
Når han sa: "Unge mann, vil du bli med i bandet mitt?"
Da sa jeg: "Ja, sir!"
Jeg var med i bandet.
18 ÅR GAMMEL
Lionel Hampton delte ut en reiserute for timeplanen vår.
Sytti netter på rad.
Vi jobbet uten stans, ikke én frikveld.
På den tiden hadde svarte band hvite bussjåfører
som kunne gå inn på restauranter og hente maten til bandet.
Vi kom til en by i Texas, og midt i byen
er det en liten kirke,
og der var det et tau med en svart dukke som hang fra tårnet.
Det var dagligdags på den tiden.
Du visste at du måtte være forsiktig.
Og det beste som har skjedd meg, var å reise.
Så snart vi gikk av flyet, hvor det nå var, i Paris,
Tyrkia, Pakistan, Casablanca,
satte jeg meg fore å gå rett inn
i livsstilen til de virkelige menneskene i landet.
FARSDAGEN 2015
Er det vodka?
Ja, det er der inne.
Hvorfor ikke vodka?
Takk, vennen min.
OLDEBARN
- Søttt - Europa gjør meg nervøs.
Jeg vil ikke… Glem det.
- Jeg vil ikke engang ha vin. - Sier du det?
- Ikke noe galt med det. - Men du vil ikke…
- Det vil ikke være… - Nei.
- Nei, jeg tror ikke det, han har det ok. - Nei, det er 5–6 måneder.
Det er ikke engang i kroppen mer.
- Ikke fristelsen engang. - Bra.
Jenter er den eneste fristelen.
JAZZFESTIVALEN I MONTREUX SVEITS
Gi applaus for kompisen min.
D'Angelo.
Mary J. Blige.
Kompisen min, Carlos Santana.
- Bø! - Hei, vennen min. Hei, Herbie.
Hei, Q. Hvordan har du det?
Bra, jeg savner deg.
- Du ser bra ut. - Har gått ned 20 kilo.
Tjue kilo! Gratulerer.
- Takk, hvordan… - Du startet det.
Bon soir.
Merci.
Først i kveld vil jeg bare si
hvor mye jeg setter pris på å være del av denne familien,
i veldig stor grad. Takk.
Disse neste to utrolige menneskene, Chick Corea og Herbie Hancock.
Mon frères.
- Hei, Herbie. - Hei.
- Du fikk det? - Ja da.
Greit.
Quincy, jeg er veldig glad for at du ser så bra ut.
Takk.
Jeg skal høre på ham. Han sa det, og jeg lyttet ikke.
Han sa slutt å drikke.
- Ja, for ti år siden. - Jeg jobbet med ham en stund.
Og Herbie sa: "Du må være sprø."
Jeg forsvant nesten herfra mange ganger.
- Hjerneoperasjoner og sånt dritt. - Å ja.
- Ja, de tar ikke deg. - Ikke faen.
Du har fått et nytt frikort.
Akkurat. Frikort fra staten.
Fantastisk by.
Det er vakkert hvordan minnene dine blir hos deg og byene du elsker.
Skjønner du?
Gjør det vondt å reise?
Ja.
Det gjør alltid vondt å reise.
Men jeg vet at jeg kommer tilbake.
Pappa, hvordan takler du egoet og kunsten din?
Du vet,
man må være selvsikker, ja da.
- Det benekter jeg ikke. - Ja.
Men et ego er vanligvis bare…
…en overpyntet usikkerhet.
Jeg tror du må drømme så stort at du ikke får et ego.
For du vil aldri oppfylle alle de drømmene.
Det er alltid mer på vei og mer å lære.
Jeg lærte mye fra de gamle gutta også.
1950-TALLET
Jeg forlot bandet til Lionel Hampton,
og jeg dro til New York for drømmen om å komponere og arrangere.
Jeg bodde sammen med kona mi, Jeri, og ungen, Jolie.
FØRSTE KONE / DATTER
Musikken som het bebop ble skapt i New York,
og jeg ville så gjerne komme tettere på den.
Jeg dro til Bird Land eller andre barer og klubber
og så alltid etter neste jobb.
Jeg skrev for alle som betalte.
Jeg møtte en sanger som het Dinah Washington, og hun ble en nær venn.
Dinah sa: "Du skal skrive min neste plate."
Selskapet, Mercury Records, sa: "Nei, vi vil ha et kjent navn."
Dinah sa: "Her er et kjent navn til deg.
Dinah Washington, og Quincy Jones er min arrangør."
Platen ble en stor suksess.
Etter det begynte arbeidet å strømme inn.
Jeg arrangerte og spilte inn
med de aller beste i bransjen.
Louis Armstrong,
Count Basie,
Sarah Vaughan,
Clark Terry,
Dizzy Gillespie,
og kompisen min, Ray Charles.
STEMMEN TIL RAY CHARLES
Å virkelig å beskrive sjelen i arrangmentene,
jeg kan nesten ikke sette ord på det.
Det er bare en følelse av at du kan føle alt her inne,
og før du vet ordet av det, tramper du med foten.
Med arbeidet kom penger, og med pengene kom fristelser.
Kvinner, penger og arbeid kom sammen,
og jeg tok alt til meg.
Jeg hadde kommet høyere enn jeg hadde drømt at var mulig.
Men jeg visste ikke hva som var på vei.
Moren min hadde lett etter meg i årevis før hun fant meg.
Gudene vet hvordan.
Hun var schizofren. Dementia praecox kalte de det.
Jeg husker første gang jeg spilte på Bird Land med storbandet mitt,
og det var absolutt en enorm drøm som ble virkelig.
Moren min kom inn,
og når hun kommer inn, hjelpe meg, du kan ikke overse henne.
Jeg visste at hun ville lage et helvete, så hun kom inn, og folk sa:
"Beklager, du kan ikke komme inn hit uten billett."
Hun sa: "Kom deg vekk!"
Jeg står på scenen og prøver å virke kul,
det var ynkelig.
Jeg var så flau.
Hun sa: "Gud liker ikke syndere.
Bare lag musikk for Gud, ellers vil du ende i helvete."
Jeg stengte det bare ute.
Count Basie var som en far for meg.
"Lær deg å takle bølgedalene, Quincy", rådet han meg,
"toppene tar vare på seg selv."
Jeg ville skrive andre typer musikk, mer enn bare jazz.
For på den tiden, i New York,
lot de ikke svarte arrangører skrive for strykere.
Jeg flyttet til Paris i 1957, for å studere under Nadia Boulanger,
dronningen av klassisk musikk.
Dette var en dame som var
mentoren til Igor Stravinsky, og hun underviste også Leonard Bernstein.
Jeg sa: "Jeg vil virkelig vite alt jeg kan om orkestrering."
Ordene hennes har virkelig fulgt meg.
Hun sa: "Quincy, det fins bare 12 noter.
Det fins virkelig bare 12 noter,
og du bør undersøke hva alle gjorde med disse 12 notene."
Og det glemte jeg aldri.
I Paris hadde jeg 200 økter
med store strykerseksjoner og skrev for strykere til det tøt ut av ørene mine.
Frankrike fikk meg til å føle meg fri som kunstner og som en svart mann.
TEAMMØTE
Har så mye greier på gang.
- Ja. - Det er en underdrivelse, er det ikke?
Hva er det neste?
Kontraktene.
- Bør jeg ikke signere dette? - Nei.
- Ok. - Ikke ennå, ikke før de sender deg
noe som på noen måte er akseptabelt.
- Flott blad, herregud. - Ja, er det ikke?
Står det noe på internettet?
Hvem andre er involvert i det?
Det er en underdrivelse.
Ta det også med der.
Hvordan går det?
- Hva har du, noen piller? - Ja.
Jeg skal ta dem.
Du har det, ok.
Jeg skal ta dem.
Hva annet er på listen?
Det afroamerikanske Smithsonian-museet.
De vil at du skal produsere et TV-program om åpningen.
Å, det afroamerikanske Smithsonian, foran Lincolnmonumentet.
De vil at jeg skal produsere det?
Da skal jeg produsere det.
Men det er
veldig spesielt.
Ja, det er ganske utrolig at du…
Det må bli skikkelig bra.
Hvem vil du ha?
De som er på toppen i alle kategorier.
Det umiddelbare valget mitt er Oprah, Will og Jazzy Jeff.
- Ok, legg til Will Smith og DJ Jazzy Jeff. - Ja.
Mary J. Blige.
John Legend.
- Du vil ha Herbie, ikke sant? - Alltid.
Vi bør sende en "hold av datoen" til alle disse artistene.
Ja, helt klart.
Stevie, helt sikkert.
Usher.
Broren min, Colin Powell.
Dave Chapelle.
Vi bør selvsagt ha førstedamen og presidenten der.
Så kult.
Så kult!
Dette er viktige øyeblikk i historien, og vi vil få se
- dem skje. - Det er spennende.
En ny, enorm utfordring.
Herregud,
jeg elsker at jeg alltid ender med å kaste meg ut i alt dette, utrolig.
For det er ikke lett.
Pappa fikk meg til å gjøre det.
Han sa alltid: "Når en…
…oppgave er begynt, forlat den aldri før den er ferdig.
Om jobben er stor eller liten, gjør den bra eller ikke i det hele tatt."
Det sa han hver dag.
I 1959 lagde jeg et storband for et show som het Free and Easy.
Det var det beste bandet jeg kunne drømt om.
Etter seks uker var showet over.
Jeg ville ikke akseptere det.
Så jeg reiste meg og sa til dem:
"La oss bli her og holde ut."
Alle som en sa ja.
Men etter 10 månder med å få 30 mennesker gjennom Europa, brøt jeg sammen.
Vi satt fast der borte.
Jeg hadde ingen penger. Hva skulle jeg gjøre?
Det var på tide å dra hjem.
Bandet og jeg vil si auf wiedersehen, au revoir og farvel.
For første gang i mitt voksne liv
dro jeg ut og fikk meg en virkelig jobb.
FØRSTE AFROAMERIKANSKE VISEPRESIDENT I ET STORT PLATESELSKAP
Jeg jobbet som sjef i Mercury Records og prøvde å bli kvitt
gjelden på $ 145000 etter Free and Easy -turneen.
Jeg sa: "Popmusikk er ikke store greiene å få til."
Og de sa hele tiden: "Hvorfor lager ikke du noe?"
Det viste seg å være litt vanskeligere enn jeg trodde.
Pløyde meg gjennom hauger med demobånd
og hørte dårlige sanger.
En ettermiddag slang de et bånd på bordet.
Jeg sa: "Jeg vil prøve med dette."
Det var en 16 åring fra New Jersey som het Lesley Gore.
Vi lagde en single som het "It's my Party".
Den ble nummer en.
Vi hadde 18 hits med Leslie.
Det var vanskelig å være gift med Quincy.
STEMMEN TIL JERI CALDWELL
Det var så mye utroskap,
og han var så ambisiøs, og det kom i veien.
Og jeg følte alltid at han elsket meg, men jeg var kona hjemme,
og han gikk ut og hadde det gøy uten meg,
og han vokste på måter jeg ikke gjorde.
Derfor ble vi skilt.
Jeg ødela det ekteskapet.
Akkurat som faren min før meg,
fokuserer jeg på arbeidet.
THELONIOUS MONK-INSTITUTTET SEREMONI
Vi må treffes.
- Ok. - Seriøst.
- Ja? - Det er ikke mange igjen.
- Er det vel? - Du har skjønt det.
Jeg savner deg.
- Q, hvordan går det? - Takk for her om dagen.
- Helt i orden. - Det var flott.
Hei sann.
- Hvor gammel er du nå? - Åttini!
Jeg er rett bak deg.
Hva med deg, kjære?
- Har det veldig bra. - Du gløder!
- Hei sann. - Hei.
Ja, disse gutta dør som fluer.
Jeg liker det ikke.
Herregud, vi har mistet Louis Johnson, Lesley Gore, Clark Terry.
Det stopper ikke. George Duke, Joe Sample, det er helt vanvittig.
Vanvittig.
I dag er vi samlet for å hedre
og hylle min kjære venn
og gi ham prisen som årets menneskevenn.
Gud velsigne alle som er her i kveld.
Dere aner ikke hva dere har gjort for å få denne gamle sjelen til å smile.
Det er helt utrolig i seg selv.
Jeg er bare 82, vet dere, så…
Jeg var veldig syk på begynnelsen av året,
og
de
kom med den klisjeen, jeg døde nesten.
Vel, det gjorde jeg.
Og så fikk jeg
en e-post fra himmelen. Der sto det: "Broder Jones,
vi har Ray Charles, Frank Sinatra, Charlie Parker, Miles Davis,
Dizzie Gillespie og andre. Vi trenger ikke flere hodepiner her oppe.
Bli hjemme. Hold den svarte ræva di hjemme."
Jeg satt på kontoret mitt en dag i New York i 1964, og telefonen ringte.
Jeg tok den.
Jeg hørte ham si: "Dette er Frank Sinatra.
Jeg likte det du og Basie lagde sammen, og jeg vil at du
skal arrangere og dirigere min neste plate,
It Might as Well Be Swing.
Telefonen var et stort vendepunkt i karrieren og livet mitt.
Han testet meg i begynnelsen.
Han sa: "Den instrumenteringen er litt for…
…tett i de første åtte taktene."
Jeg sa: "Ikke noe problem."
Han gikk tre meter unna til der det var et bord eller en pult,
og han ordnet det der og da.
Det forbløffet meg alltid at noen kunne gjøre det,
endre alle de notene han hadde skrevet før.
Han var sjokkert, for jeg var 29, ikke sant?
Han pleide å jobbe med folk som var 50.
Etter det hadde han total tillit.
Total tillit.
Jeg vil at dere skal treffe
en som har lagd alle de flotte orkestreringene for meg,
Mr. Quincy Jones, der borte.
Q, Mr. Quincy Jones.
En av de strålende unge stjernene innen orkestrering.
Q, sett i gang.
Frank passet meg perfekt.
Han var kul, direkte og ærlig, og mer enn noe, en monstermusiker.
Quincys energi er det som var forskjellen i innspillingene jeg begynte å lage.
Orkesteret jobbet hardere enn de gjorde før Quincy.
Frank var på sitt aller beste, og jeg styrte det musikalske skipet hans,
det beste bandet i verden.
Vi ble veldig gode venner og glemte alt arbeidet vi måtte gjøre.
Frank tok meg med inn i en helt ny verden.
Et land med drømmer og et luksusliv, alt du ville gjøre
når du ville gjøre det.
Og å lage musikken vi begge elsket.
På denne tiden, var jeg sammen med noen av verdens vakreste kvinner
og hadde et kort forhold til en danser som het Carol.
Min andre, nydelige datter Rachel, ble født som et resultat.
Det var en fabelaktig periode.
Astronautene på Apollo 10 tok med seg en liten båndopptaker,
og de spilte den sangen for jorden fra rommet, ca. 240000 kilometer unna.
Dette er bare så dere ikke glemmer hva jobben deres er der nede.
Vi er klare.
Frank ringte meg da de spilte musikken på månen.
Han var som en småunge.
"Kan du tro det?" Jeg sa: "Nei,
den første musikken på månen?
Ikke tull."
Det kan ikke planlegges.
Frank var så opprømt over Basies band,
at han tok med seg hele bandet til Las Vegas i 1964.
Vegas var et mafia-område på den tiden.
Ingen svart artist med vettet i behold
vandret omkring i de kasinohotellene alene.
Det var utrolig, for Sammy Davis eller Lena Horne, Belafonte,
de jobbet i den store salen som stjerner, men de måtte spise på kjøkkenet.
De kunne ikke gå til kasinoet,
og de måtte sove på hotellet for svarte et annet sted i byen.
Fordommer er en fryktelig sykdom, en fæl sykdom.
Jeg begynte å si fra om det.
Jeg sa: "Hvis de alle må bo i den andre enden av byen,
da trenger du ikke meg."
Plutselig forandret det seg.
Jeg kan ikke forklare hva som skjedde.
Frank stoppet alt sammen helt alene.
Han sa: "Nei, vi skal ordne denne dritten."
Og det gjorde han.
Han tok Sammy, Basie og meg og endret hele rasesituasjonen.
Å jobbe med AC og Quincy var den mest spennende jobben
jeg noensinne har gjort så lenge jeg har opptrådd.
Quincy hadde nøkkelen til Basies band,
mer enn noen annen orkestratør jeg vet om.
Og jeg begynte å innse at han var en kjempe.
Jeg elsket ham.
Jeg vet at han elsket meg også.
I alle årene vi jobbet sammen, akkurat som med Ray Charles,
hadde vi aldri en kontrakt, bare et håndslag.
Quincy viste seg å være
en av de beste musikerne jeg har kjent.
Etter perioden med Frank, ville jeg flytte ut av New York
og komme meg inn i filmmusikken i LA.
Jeg så ikke svarte navn på lerretet som komponister.
Det var overhodet ingen svarte komponister.
Så jeg tok bare sjansen.
Jeg sa: "Jeg vet ikke, kanskje jeg ikke klarer det, men jeg drar."
En venn av meg lagde en film.
HENRY MANCINI FILMKOMPONIST
Han sa: "De har tenkt til bruke Quincy Jones på en film."
Og jeg sa: "Ja, flott."
Han sa: "Kan svarte menn skrive filmmusikk?"
Jeg sa: "Selvsagt kan de det!"
Det var mye motvilje: "Hvordan kan du skrive for en hvit stjerne?"
Jeg trodde at det bare var en drøm jeg måtte holde fast på.
AFROAMERIKANSK MUSEUM, INTERVJU, WASHINGTON D.C.
Først av alt,
- takk for at du er… - Helt i orden.
- Det er en ære. - Jeg har vært i The Post lenge.
Hvorfor tror du det tok så lang tid å få dette?
For jeg leste at de begynte å snakke om det i 1905.
Jo, men det har tatt tid før de sluttet å skyte svarte.
Det skjedde, sannsynligvis i går kveld.
For rasismen har vært begravd og skjult.
I sørstatene er den åpen, du vet hvem de er, men i nord
er den skjult under alt pisspreiket, og det er problemet.
Ja. Dette museet. Det er millioner av dem her,
men hvorfor er det så viktig akkurat nå?
Unge svarte må vite hvor de kommer fra.
Bebop, doo-wop og hiphop og alt det der, er sosiologisk.
Forhåpentligvis vil energien vi skaper om museet, hjelpe.
- Ja. - De sa: "Hei, du må være med på dette
for morgendagens unge."
- Ja. - Det er hva som er viktig for meg.
For det er stort.
Det er noe jeg har villet se hele livet.
Kan du fortelle meg litt om hva som vil skje?
- Nei. - Nei? Er alt hemmelig?
- Skjult? - Ingenting.
Ok. Det blir ikke en overraskelse om jeg sier det.
Jeg får ingenting, ingen Stevie Wonder? Ingenting å finne ut av?
STOCKHOLM, SVERIGE
- Tusen takk. - Vær så god.
Ser bra ut.
Broder…
Jeg skal bare, i kamera… ja.
Kan jeg ta ett til, når du sitter sånn?
Ja.
- Det går bra, jeg er fornøyd. - Det er greit?
Bra.
Jeg er trøtt, beklager.
- Det var en ære, takk. - Helt i orden.
Tusen takk.
Når komponister starter en film,
tror jeg de bruker den tøffeste delen av det på å skrape vekk
tøyset i livet sitt.
De må skrape det vekk, så det ikke er noe annet enn sannhet.
For jeg tror ikke du kan skrive, du kan ikke skape noe uten
at sannheten føles riktig.
Du må finne noe du kan ta tak i og tro på, men du kan ikke skrive.
Jeg kan ikke si: "Dette vil være bra nok", ellers vil ikke sansene reagere.
Du prøver desperat å slippe unna og komme ned i det underbevisste,
som jeg tror at godbitene kommer fra.
Etter at du er ferdig med de stille øyeblikkene med skriving,
så liker jeg å kose meg med familien og nyte alt.
Kona mi er opprinnelig fra Stockholm,
og vi har
to barn jeg ikke kan være borte fra i to minutter.
FAR
Min største hobby er familien min.
Det er fullstendig i kontrast med når vi spiller inn.
- Vi er klare med playbacken. - Takk.
Det er et anspent øyeblikk når du prøver å koordinere så mange elementer.
Vi var involvert med teknikere, masse musikere
og masse penger som blir brukt i timen, så tempoet øker.
Ser etter en 56.
Alt må spille med på det tidspunktet.
PANTELÅNEREN
MUSIKK
TRUMAN CAPOTES MED KALDT BLOD
MUSIKK
Det begynner bare å bli sånn at det ikke er
en sensasjon å se kjærlighetsforhold mellom to av forskjellig rase, eller selv
en rolle der en svart mann faktisk spiller en mann,
snarere enn bare en figur.
NATTEN VAR HET
Men da karrierene min begynte å gå bedre,
begynte forholdet mitt til Ulla å sprekke.
Jeg var aldri i nærheten av å være en perfekt far.
Men jeg elsket alltid barna mine dypt.
En dag sa Ulla at hun skulle besøke moren sin i Sverige.
Jeg ville ikke at hun skulle ta med barna, men hun ville ikke diskutere det.
En uke senere ringte Ulla fra Sverige og erklærte hardnakket
at hun ikke ville komme tilbake, punktum.
Hun skulle bli der og beholdt ungene.
Hjertet mitt falt i meg.
Jeg taklet det ikke.
STOCKHOLM, SVERIGE
SØNN
- Ok, når starter vi? - Nå.
Kom igjen.
- Hvordan går det pappa? - Dritbra.
Du har en utrolig arbeidsmoral,
og jeg har aldri sett noe lignende.
Ikke på noe punkt i livet mitt har jeg klart
å være sammen med deg og holde tritt.
Det er galskap.
Hvor kommer det fra? Og hva er i vannet ditt?
Det kommer nok fra ikke å ha en mor,
faktisk.
Da jeg var sju, ble vi forlatt.
De tok henne med til et hjem,
og bestemor var en tidligere slave.
Amerikanere prøver bare å komme over
den delen av historien, for den var fryktelig.
Fryktelig. Vi opplevde den.
Ray Charles og jeg pleide å si på 40-tallet:
"Ikke en dråpe av min egenverdi avhenger av at du aksepterer meg."
For du kan ikke være så sårbar,
ikke da, på 30-, 40, 50-tallet, tuller du?
Å, hei, se på dette.
Jeg elsker det.
Herregud, jeg tar det.
De dreper meg!
Av og til går jeg for langt, se på det.
Vi skal til Georgia, Svartehavsfestivalen i Georgia i Russland.
Så drar vi til Zürich
Så…
…den store, Smithsonian.
Vi produserer det afroamerikanske Smithsonian-museet.
Obama, han skal klippe over snoren klokken tolv,
og så om kvelden lager vi et to timers program med
nesten hele historien til svart musikk.
Det er en vanskelig jobb.
Men hele livet mitt har vært sånn.
Jeg liker det.
DEN GEORGISKE REPUBLIKK
Se på den arkitekturen. Pokker ta.
Didi madloba.
Jeg vil gi applaus til
QUINCY ER MENTOR FOR EN GRUPPE UNGE MUSIKERE OG TURNERER MED DEM
QUINCY JONES-ARTIST
Er det en likhet mellom artistene du har jobbet med?
Ja, individualitet,
tydelige personligheter og sounden.
Ray Charles, Count Basie, Clark Terry.
De løftet meg på skuldrene, så det er en ære
å løfte unge på mine skuldre. Det er en ære.
QUINCY JONES-ARTIST
Hvordan går det?
Er det første gang du er her?
- På kontoret, ja. - Ja.
- I Sverige, 63 år. - Ja, det vet jeg.
Hjelpe meg.
Dere skal redde plateindustrien?
- Forhåpentligvis, det håper vi. - Den trenger å reddes.
MONTREUX, SVEITS
Justin Kauflin, kom opp. Gi ham applaus.
QUINCY JONES-ARTIST
- Jeg får ikke se dere… - Dere er noen jævler.
- Hjelpe meg. - Dere er fremtiden.
Det er styrken i musikk, den bringer folk sammen.
ÅPNING AV "Q'S BAR & LOUNGE"
Se på disse bilene. Se på dette.
Dette er Chicago på 30-tallet.
Mr. Quincy Jones.
ARRANGEMENT PÅ THELONIOUS MONK-INSTITUTTET
Jeg gikk gjennom skolen med å alle typer musikk,
og det fins to typer, dårlig og god.
Jeg kom akkurat tilbake fra Hong Kong og Abu Dhabi i Dubai,
så jeg er litt på hodet her, så vær tålmodige med meg.
I kveld
kommer et stort streiftog
inn i… herregud.
Jeg faller her.
Glenn!
Herregud.
Glenn.
Nødsentraloperatør 36, hva er krisesituasjonen?
Han har brystsmerter og pusteproblemer.
Han har hatt smerter i hjertet, sier han.
Ok, og hvor gammel er han?
Han er 82 år gammel.
Ambulansen er på vei.
Hvordan er smertene din nå?
- Jeg har ikke noen. - Ingen smerter, bra.
QUINCY LEGGES INN MED EN BLODPROPP
Pappa, sa de at det fins noen måte å forhindre blodpropper på?
Sa de det til deg?
Trening.
- Trening, støttestrømper. - Ikke å sitte.
Hva slags strømper?
- Støttestrømper. - Ja, de kjenner jeg.
Sa de at det var etter reisingen, pappa?
Reising er verre hvis du ikke trener.
Han reiser for mye.
Kan du lytte raskt på lungene mine? Bare et raskt øyeblikk her.
Det var nære på, vet du det?
Hvis du har en stor propp,
sniker den seg opp, en så lang propp,
- det kan bety en plutselig død. - Hjelpe meg.
Skal du på reise snart?
Jeg skulle til Washington eller til Europa.
Du må være forsiktig.
Jeg tror særlig de første par ukene etter noe sånt.
Jeg vil begynne å trene også.
Jeg trodde ærlig talt at det var 90 % sjanse for at du kom ut i rullestol.
Sier du det? Nei.
Det gjorde meg veldig opprørt.
- Det er jeg glad for å høre. - Jeg reagerer og overlever.
Etter at ekteskapet med Ulla brøt sammen,
var jeg fast bestemt på ikke å binde meg til noen.
Jeg møtte Peggy Lipton i 1972.
Hun var den vakre stjernen fra den populære TV-serien The Mod Squad.
Det første kule, unge dramaet på TV.
Hun var uavhengig,
smart,
vakker og forståelsesfull.
Da vi møttes, var kjemien så sterk.
STEMMEN TIL PEGGY LIPTON
Jeg ble så tiltrukket av ham.
Han kom dukket opp. Det var det.
Jeg visste det.
Da vi møttes var det så umiddelbart at han flyttet inn.
To uker senere var han der.
Å bli forelsket i Peggy var som et frisk pust.
Vi sa: "Vi gjør dette så lenge det føles bra."
Vi snakket aldri om ekteskap.
Vi følte ikke at vi trengte et papir for å fortsette å være samen.
DATTER
Alle hennes ønsker, hennes fokus, ga hun til familien
og meg så jeg kunne forsette karrieren.
Han jobbet som en gal.
Han var fast besluttet på ikke bare å være jazzmusiker,
ikke bare å være filmkomponist
og gå til det neste nivået med det.
Duke Ellington sa: "Jeg vil at du skal bli en av dem
som bidrar til å de-kategorisere amerikansk musikk."
Han sendte dirigentpinnen videre.
For at musikken skal vokse må kritikerne
slutte å kategorisere og la musikerne involvere seg
i alle de forskjellige sidene av musikk.
Vi dør hvis vi setter oss fast på ett musikkområde.
FØRSTE AFROAMERIKANERE NOMINERT FOR "BESTE ORIGINALSANG" -OSCAR.
OG DEN FØRSTE NOMINERTE FOR "BESTE ORIGINALSANG"
OG "BESTE SANG" SAMME ÅR
I kveld blir Academy Awards-orkesteret dirigert av
Quincy Jones, med tre Oscar-nominasjoner!
En dag kollapset han bare.
Og jeg ringte nødnummeret med en gang.
Da vi tok ham til sykehuset,
var han bevisstløs.
Jeg tenkte, hvordan kan ett øyeblikk være så perfekt og i det neste
faller livet ditt fra hverandre.
Det var som en kanon gikk gjennom hodet mitt.
Det som skjer, er at hovedkanalen til hjernen din går.
De opererte i sju og en halv time.
På slutten av operasjonen kom nevrokirurgene inn og sa:
"De gode nyhetene er at du overlevde.
De dårlige nyhetene er at vi fant en til på den andre siden
som kan eksplodere når som helst.
Om to måneder må vi gå inn igjen."
Det første du tenker på, er alle de tingene som var
ting jeg skulle oppleve.
Som at datteren min ikke hadde kalt meg pappa.
Og alt jeg ikke hadde gjort, alle disse sprø,
ville tingene i fantasien din som du ikke har startet på.
Det er naturens måte å få oppmerksomheten din på.
Å få deg til å leve livet ditt og virkelige leve det
og grave ned etter verdiene som betyr noe.
Da ungen vår, Kidada, var 6 måneder gammel,
og operasjonen ventet om noen få uker,
giftet vi oss.
Du innser
den virkelige essensen i tid.
Og du sier til venner at du er glad i dem nå.
Ikke i morgen eller neste uke,
la dem føle kjærligheten.
QUINCY OVERLEVER DEN ANDRE HJERNEOPERASJONEN,
MEN FÅR IKKE LENGER LOV TIL Å SPILLE TROMPET.
Jeg spurte legen etterpå: "Hva er den pro…
Hva foregikk på det tidspunktet?" Og han sa: "Du var døende."
Jeg måtte prøve å rehabilitere meg og få terapi for å kunne skrive,
for det er skummelt å se de store ujevne linjene
når du prøver å skrive igjen.
Og tomrom i hukommelsen.
Så det er skummelt, skremmende. Folk som er nær meg,
det bare forsvinner.
Hva er viktig for deg nå?
Å bidra med noe.
Som du ikke egentlig får noe igjen for.
QUINCY JONES SNAKKER OM LIVET OG DØDEN
QUINCY FÅR NYE VERDIER ETTER OPERASJONEN
DET ER FLOTT Å VÆRE I LIVE
Vi var takknemlige,
takknemlige for mye.
Og folk var bare forbløffet over at han kom seg,
og så fikk vi et barn til.
DATTER
Gratulerer med bryllupsdagen vår.
Er ikke det sprøtt?
Når du kommer tilbake,
alle drømmene du har, du sier at du må gå for dem.
Du kan ikke utsette det,
jeg vil heller si:
"Beklager at jeg gjorde", enn, "Skulle gjerne gjort."
GG!
- Hei. - Står til?
- Er du sulten? - Litt.
Så mye moro.
Hva er dette?
Bare noe jeg fant da jeg gikk gjennom en av eskene.
Å, herregud.
Jøss.
Jeg har ikke sett det på 50 år.
Jeg har nøyaktige registreringer av alt.
Hvor mye jeg tjente…
Milde himmel, se på alle disse.
Nitten arrangementer, $ 20 per stykk. Bevare meg vel.
- Tjue dollar. - Hvilket år var det?
Tolv dollar, 1952.
Tolv dollar per arrangement.
Milde himmel.
Men jeg var glad, for jeg sultet ikke i hjel.
Hva annet har du?
Jøss.
Tid er virkelig jævlig. Se på dette.
- Er det deg? - Det er årboksbildet mitt.
Se på den magen.
Det er en stor mage.
Det tar deg tilbake.
Se på pappa.
Han er alltid lykkelig.
Han var en vakker mann.
Å, herregud.
Moren min.
Å, Sarah.
Jøss.
Tungt.
Hva i helvete er dette?
"Dette er fullt av løgner."
Hvem sa det?
Jeg aner ikke, hva er dette?
"Alle snakket pent om deg, til du snakket usant om moren din."
Dette ser ut som skriften til moren din.
- Ja. - Skrivemaskinen.
"Sånt skjer når du lytter til onde kommunikasjoner." Det er henne.
Moren min ble sint da hun leste denne artikkelen.
Jeg har aldri sett dette før.
"Kake fikk deg til å miste alle tennene dine.
Jeg insisterte på god mat. Likevel kastet jeg kaken i søpla da."
Herregud.
Dette er trist.
MOR
Quincys mor, Sarah, var der som en skygge.
STEMMEN TIL PEGGY LIPTON
Som en skygge av…
Hvem han kunne bli.
Han var bekymret for at han hadde hennes mentale sykdom.
Hun kom tilbake i livene våre fordi
hun ville treffe barnebarna.
Quincy ville bare kaldsvette i nærheten av henne.
Hun påvirket ham på en måte vi aldri kunne forstå.
Ordet "mor" betyr ikke så mye for meg.
Jeg vet ikke hva det er.
Traumet fryser vel fast på det høyeste punktet.
Det var voldsomt ødeleggende.
Jeg er sikker på at det påvirket mitt forhold til mange kvinner senere.
De følelsene som jeg
helt til i dag fortsatt
slåss med.
Er ikke det utrolig
når du ser på realiteten at vi har hatt de samme…
…tolv notene i 710 år.
- Alle sammen. - Fantastisk.
Brahms, Beethoven, Basie, Bo Diddley, Bird.
Det samme, jævla 12 notene.
Det er voldsomt.
- Hva? - Voldsomt.
Det er voldsomt, 710 år!
Det er helt fantastisk.
Og så gjøre noe sånt som dette.
Hvor er den H-en?
Gjør det igjen, sånn.
- Ja. - Sånn?
QUINCY JONES-ARTIST
Vi holder fortsatt på med klimakset i oktavene.
De oktavene, du kan ikke følge dem.
Jeg sier bare, la dem få litt av gangen, ikke sant?
Selvsagt, ja.
- Hva synes du? - At det er klart til å males.
- Ja? - Det er klart for malingen.
Richard, de andre tingene har mye legato og alt mulig annet,
så bruk kontrasten så det er litt mer rytmepreget.
Ok.
Ja!
Ja.
Ja!
Jeg synes han er bra.
Han er bra.
- Det var en god dag. - Ja.
En god dag.
Er vi klare? Ja, vi spiller inn bassen for seg.
- Ok. - Ta gitaren først
så vi kan bestemme oss om den.
"Light up the night"!
Andre opptak.
Min idé er alltid å la det være en 20 eller 30 prosents åpning
der Herren kan gå gjennom rommet.
For da gir du plass til magien,
og plater dreier seg om
å fange magien, virkelige magiske øyeblikk
på det tidspunktet, og få dem på båndet.
Jeg tror det som kommuniserer er magien i øyeblikket.
Og
kjærlighet er det andre ordet. Når den er i studioet,
for det bidrar mer til magien enn noe annet.
Dette er vel den mest spennende perioden i livet mitt.
Er det ikke utmattende kreativt sett?
Det er det beste for meg, fordi det gir meg sjansen
til å få alt ut og bli involvert i hele den eklektiske verdenen
som jeg elsker, som er svart musikk, punktum.
Og å skrive filmmusikk, det når bare de riktige delene av meg
og får meg til å slappe av.
REGISSERT AV SIDNEY LUMET
Jeg tror The Wiz var Quincys neste utfordring.
Og han ga selvsagt 110 %.
Hele familien flyttet til New York for å være hos ham,
og jeg tok de to andre barna hans med meg,
og det var veldig vanskelig, for han var borte hver kveld.
Ok, vi er her igjen med Michael Jackson, og du kommer rett fra The Wiz.
Det var praktfullt. Det er noe jeg alltid har hatt lyst til.
Det var kjempegøy å jobbe med alle de store, Sidney Lumet, Quincy Jones.
Da vi gjorde The Wiz, spurte han om
jeg kunne finne en produsent.
Da var vi langt inne i filmen, så jeg brydde meg ikke så mye med det.
Hei folkens, er dette dagen dere skal hjelpe meg ned herfra?
Men jeg så at det var disiplin.
Han kom klokken 5 om morgenen for sminke som tok fire timer,
og så stod han der.
Han kunne alles sanger, alle replikkene, tekstene,
dansetrinnene, alt, han fikk bare med seg alt,
og jeg begynte å se en modenhet i ham.
Og i det øyeblikket sa jeg: "Du har en produsent.
Jeg gjør gjerne et forsøk."
Jeg følte at han hadde potensialet til å nå mye lenger enn den berømte
tyggegummipopen han hadde lagd for Mowton med Jackson 5.
Da han var klar til å spille inn, samlet jeg den fantastiske Q-gjengen min.
Rod "Worms" Temperton,
en av de beste låtskriverne som har levd.
Bruce "Svensk" Swedien,
Greg "Mouse" Phillinganes,
Louis "Thunder Thumbs" Johnson,
Jon "J.R." Robinson,
Paulhino Da Costa,
Jerry Hay
og mange flere.
Vi angrep den plata.
Vi prøvde alt mulig som jeg hadde lært gjennom årene,
for å hjelpe ham å vokse som artist.
Ting som å senke tonearten med en liten ters for å gi ham
mer fleksibilitet og et mer modent område.
Han var sjenert, så i blant satte han seg og sang bak sofaen
med ryggen mot meg.
Quincy så den gnisten i Michael som skulle gjøre ham til stjerne.
Han så helt klart
at det var noe i Michael som trengtes i verden.
Du må få til noe som når vi ser tilbake på slutten av dagen,
og jeg har gåsehud, og Michael har gåsehud,
så tror jeg at vi har noe spesielt.
For vi er alle vanskelige å gjøre til lags og blir ikke lett fornøyde.
Platen som ble resultatet, Off the Wall,
var den mestselgende svarte platen i historien på det tidspunktet.
Quincy Jones er vanskelig å plassere i en musikalsk kategori.
Hans nyeste produksjon av Michal Jacksons hitplate Off the Wall
var en kjempesuksess.
Den har solgt over åtte millioner eksemplarer og fått pris etter pris.
Off the Wall, Michael Jackson.
Michael Jackson.
Takk, Quincy Jones.
Takk, mamma og pappa og alle de nydelige fansene
som kjøpte platen,
og jeg setter pris på det. Jeg elsker det.
Tusen takk.
Quincy måtte virkelig lære opp Michael, og en del av forholdet deres
var som mentor og protesje.
Men jeg tror at Quincy også var en farsfigur for ham.
INNSPILLING AV "THRILLER" -GJENFORENINGEN
TROMMER (OFF THE WALL, BAD)
GITAR (THRILLER, BAD)
Perfekte rytme!
PERKUSJON (OFF THE WALL, THRILLER BAD)
PIANO/KEYBORD (OFF THE WALL, THRILLER, BAD)
Det å lage Thriller på litt mer enn to måneder, var som å ri på en rakett.
Alt ved den ble gjort i hyperfart.
Rod Temperton, som også var med på å skrive flere av sangene,
og jeg, hørte på nesten 600 sanger før vi valgte et dusin vi likte.
Vi jobbet nesten vettet av oss.
Jeg kalte Michael "smelly" for når han likte en låt eller en rytme,
i stedet for å si at det var funky, sa han "smelly jelly".
"THRILLER" -VIDEOEN 1983
- Kom igjen! - Vi er i gang.
- Cue på nytt. - Umiddelbart.
Ok, sett i gang, klart, og…
Å jobbe med
en kortfilm, den er rundt 10 minutter,
for platen Thriller, for sangen "Thriller",
og det som skjer er spennende.
Michale, jeg tror dette blir videoenes Citizen Kane.
Det tror jeg.
Det blir det mest revolusjonære i videoenes historie.
Singlen "Thriller" var den første 14-minutters musikkvideon som ble lagd,
og ble behandlet som premieren på en spillefilm over hele verden.
Michael nådde ut over hele verden visuelt og musikalsk.
Michael, MTV-videoene og musikken brakte hverandre fremover.
"Kjære Quincy, vi er alle med på å lage historie."
Jeg tror ikke noen kunne visst hvor langt det ville gå.
Flere mennesker i mengden på 5000 besvimte,
og politiet slet med å holde orden.
En fan sa: "Jeg trodde jeg skulle dø, men det var verdt det."
Og årets produsent er
- Quincy Jones and Michael Jackson! - Ja!
Vi vil takke dem som får dette til å fungere.
Kona mi,
som valgte å ta vare på meg, snarere enn sin egen karriere,
og vår familie. Jeg elsker henne.
Og Michael Jackson,
en av de største artistene i det 20. Århundret.
Det kommer fra hele mitt hjerte.
Nydelig.
Flott basslyd på synthene.
Jeg elsker den.
En av yndlingslydene mine.
En, to, tre.
Hør her, hvis vi ikke ses, ha en fin ferie.
Du også.
- Skal sende deg bilder, er glad i deg. - Jeg også.
For en historie.
- Hei. - Hvordan går det, skatt?
- Fint å se deg, du ser bra ut. - Du også.
Har du gjort andre øvelser også?
Nei, ikke på seks måneder.
Jøss.
Så vi må finne en rolig måte å starte på.
- Ok, ja. - Ta meg dit langsomt.
Helt klart.
Det har gått mye tid.
Sånn ja.
Bra, det er bra.
- Perfekt. - Kan ikke røre meg.
Bra. Snu…
- Vær helt avslappet. - Dette er vanskelig.
Ta en pause.
- Kroppen er ikke vant til det. - Ja.
Ja.
Det er måten å komme tilbake til det igjen.
Jeg skal nå gi deg en liste over folk
som du må få fatt i så snart du kan.
- Jeg må snakke med alle. - Greit.
Sidney Poitier,
Stevie, Wonder, Michael.
- MJ. - Streisand, Spielbergs kontor.
Og jeg vil snakke med Alex Haley
og Brando.
Den nyeste stjernen på Hollywood Walk of Fame.
Denne hedrer komponisten, arrangøren og jazzmusikeren Quincy Jones.
Hvordan kom alle disse folkene hit?
Jones var der med sin kone, Peggy Lipton,
som var i The Mod Squad.
Jones er øverst på listen med åtte nominasjoner,
inkludert årets album, The Dude.
Du blir inspirert av så mye, og du stanser aldri.
Du tror at du kan få med alt, og det er farlig.
Det var så stor etterspørsel etter ham, på alle måter.
Vær vert for dette, vær det, kom hit, gjør det.
Jeg begynte å føle at dette virkelig slet på oss.
Det føltes ikke som gamle dager mer.
Ting hadde forandret seg sånn.
En gruppe legendariske utøvere spilte inn We are the World.
Ja, det er bra, vi spiller det inn.
De har generert millioner av dollar som går til å bekjempe sult i Afrika.
Verdens fremste musiker.
Det burde være nok.
Hvorfor bestemte du deg for å produsere en film?
Det har vært en hemmelig liten drøm i årevis.
Og den omfatter også en nydelig periode i svart musikk som var vevd
og integrert inn i historien.
PURPURFARGEN
STEVEN SPIELBERGS STEMME
Først motsatte jeg meg den av alle de opplagte grunnene.
Og Quincy sa: "Den handler ikke om rase.
Den handler om menneskelighet", og han sa: "Du behøvde ikke å dra
til Mars for å lage ET."
Og det gav mening for meg.
Alle kjenner historien. Quincy Jones oppdaget meg.
Og han var i Chicago… Fortell historien, Quincy.
Vi så etter skuespillere til Purpurfargen.
Jeg kom med morgenflyet og fikk ikke sove og gikk rundt i hotellet
og skrudde på fjernsynet, og der kom Miss Winfrey,
virkelig, ærlig og sann, og det var det. Skatten min.
Og jeg ble oppdaget!
Skatten min.
Etter at selve filmingen var ferdig, glemte jeg nesten
at jeg måtte skrive musikken på mindre enn to måneder.
- Var du overveldet? - Å ja.
Og jeg fikk bare panikk.
Vi har allerede en trommemaskin der.
Den er der,
da behøver vi ikke å bekymre oss om det.
Jeg vet at det til er en slags sykdom,
og du kan kalle det en arbeidsnarkoman eller hva det nå er,
men det er det eneste jeg kan.
Han ble…
…en person som folk ville ha en del av, og han begynte å gi bort,
syntes jeg,
biter av seg selv.
Og da Purpurfargen var ferdig, var det ikke noe igjen.
Han var ikke i verden engang.
Hvordan har du det nå?
- Er du helt zombie nå? - Ja, jeg er pumpa.
Jeg har løpt omkring,
og jeg er bare fysisk og mentalt utslitt.
Fra å skrive all musikken?
Alt, det er den største mengden musikk jeg har sett,
og hjernen er bare sliten.
Det er to år, bare som en… Jeg har løpt.
Forholdet vårt begynte å se ganske dystert ut.
Og mye av det kom fra min usikkerhet,
fordi han ikke var der så mye som jeg ønsket.
Den filmen fjernet ham.
Han ville fikse det, men det var ikke noe å fikse.
Jeg var ikke en hel…
…person som jeg måtte være.
Så…
…det ble slutt.
Plutselig var det over.
Å miste ekteskapet med Peggy etter 14 år
var som å få revet opp blodårene mine.
Jeg mistet kvinnen jeg trodde jeg skulle leve med resten av livet.
Jeg visste da at jeg gikk fra vettet.
At jeg hadde et nervøst sammenbrudd.
Jeg gikk tilbake
langt inn i meg selv
for å revurdere min essens som menneske.
Jeg ville ikke gjenskape noen av de dårlige vanene.
Jeg innså at fra jeg var liten til det øyeblikket,
hadde jeg alltid løpt.
Jeg prøvde alltid å fylle det svarte hullet i sjelen min.
Jeg løp fordi det ikke var noe bak meg som holdt meg oppe.
Jeg løp fordi jeg trodde det var alt som fantes.
Jeg trodde at å bli på ett sted, betydde å dø.
Alt jeg kunne tenke på, var ungene mine.
Hvordan min suksess gikk på bekostning av dem.
Av og til er det vanskelig å snakke med ham først.
Men når jeg sier det jeg vil, er han grei.
Jeg kunne ikke snakke med ham på en stund, fordi jeg aldri treffer ham.
Ja.
Det tok to eller tre år å få alt i fokus,
å revurdere hvordan jeg vil bruke resten av livet mitt.
Mine damer og herrer, den mest hardtarbeidende i bransjen.
Ok, fikk du det?
Jeg tenkte på ungene, for mens jeg
gjorde alt dette, tok det bort tiden med dem.
Det er hva jeg tenkte på.
De er min stolthet og glede, barna mine, det sier jeg deg.
Og jeg tar det igjen nå.
Dette er mine eneste, beste sønn.
Han er glad i mye hiphop
og introduserte meg for en masse jeg ikke forsto om det.
Og igjen, ja.
Og se dit. Det er flott.
Dette er ganske stort, hva?
Det er Quincy Jones.
Ikke snakk mer til meg.
Skal jeg se slem ut?
Min generasjon ble introdusert for Quincy med Thriller.
Det er det…
…folk på min alder identifiserer ham med.
- Hvor er du fra? - Compton.
Sørsiden av Chicago, det er mitt hjem.
- Det er tøft, familien min er derfra. - Hva?
- Hele familien min er derfra. - Utrolig.
Men det er det samme, sånne nabolag er like over hele verden.
- Ja. - Så fant jeg et piano,
- og det reddet livet mitt. - Ja.
Hadde vært død eller i fengsel for lengst.
- Akkurat. - Chicago, herregud.
På 30-tallet?
- De jævlene lekte ikke. - Ja.
Det er morsomt, for jeg ble inspirert av Back on the Block uten å vite det,
som kombinerte hiphop og jazz. Og du var den første som gjorde det.
- Vet du hvor rapp kom fra? - Tja…
Hvor? Hvor tror du det kom fra, Bronx?
Vi skal si Bronx.
Helvete.
- Bronx. - Den kom fra Afrika.
Utroperne i Afrika.
Det er spennende.
Det er der alle rytmene kom fra. Hva?
- Å vite hvor de virkelig er fra. - Ja.
- Det er der rytmene kom fra. - Vibrasjoner.
Da jeg var på sykehuset, så jeg tilbake på 70 år.
- Det har vært enormt. - Ja.
Utrolig. Hvert tiår er annerledes, vet du.
- Hvert tiår. - Ulik musikk.
- Ja. - Det er fantastisk.
Jeg tenkte aldri på det før, vet du.
- For du får tilbake det du gir. - Ja.
- Det kan du stole på. - Jøss.
Hjelpe meg.
Du er på rett spor.
Det har vært en glede. En ære.
Jeg er veldig stolt av deg.
- Takk. - Og jeg er alltid der for deg.
- Du fikk kortet mitt? - Ja.
Alltid der, det mener jeg.
Det skal jeg ta til meg.
Det skal jeg.
SØRSIDEN AV CHICAGO 1989
- Så dette er Prairie? - Det er det.
QUINCY BESØKER BARNDOMSHJEMMET FOR FØRSTE GANG SIDEN 1944
Herregud, der er det. Bare vent et øyeblikk. Pokker ta.
Jøss.
Herregud, dette er tungt.
Dette er utrolig.
Pokker ta.
Dette er skremmende.
Jeg kan ikke sette alt sammen.
Hjelpe meg.
Se på dette, jeg husker det.
Jeg husker det så godt.
Ja, vi var bak her.
Å, herregud.
Det som er fantastisk er hvor stort alt føltes. Det er så smått.
Foreldrene mine bodde her.
Det var her de slang mor ned på sengen og…
…og tok på henne tvangstrøyen,
og de tok henne med seg.
Milde himmel.
Jeg bærer rundt på fortiden.
Men du kan sitte og velte deg i den dritten
og klandre og alt mulig, men det gjelder ikke det.
På et tidspunkt sluttet jeg å tenke på meg og begynte å tenke på henne.
Og tenke på det hun hadde gjennomgått.
Og hvor høyt hun elsket oss.
Og jeg skjønte det.
Det var sent, men jeg skjønte det.
Du må gi slipp på hele fortiden og ta med de gode delene forover,
glemme det negative og gå videre.
For når du henger deg fast og låser deg fast i fortiden,
stjeler du nåtiden fra deg selv, og helt klart fremtiden.
- Hvor gammel er du? - Åtte.
Jeg bodde her på din alder.
Du fikk Michael Jackson i gang.
Jeg jobbet med showet.
Det er rett rundt hjørnet.
Tror du at du blir ferdig?
Vi får det til.
DET AFROAMERIKANSKE SMITHSONIAN-MUSEET WASHINGTON D.C.
Jøss, for en historie.
SLAVERI OG FRIHET 1400–1877
Å, herregud.
Den dritten de har gjennomgått i dette landet.
Dette må være det beste for unge mennesker å se.
MUSIKALSKE KORSVEIER
Se på Marvin der borte.
Kompisen min.
Se på dette. Alle de gamle gutta der.
Ja, det er kongene.
Utrolig.
Her er jenta di, Dinah Washington.
Se på Dinah, dronningen.
Jeg begynte med henne da jeg var 22.
Det er voldsomt. Det er som en drøm.
Broren min.
Smelly.
Tungt.
Herlighet, dette er minner.
En mimretur.
Dette er så bra for de unge, jeg kan ikke få sagt det.
De får se hva historien dreier seg om.
- Akkurat. - Det er nydelig. Takk.
Jeg har ventet hele livet på å se dette.
Milde himmel.
Pokker.
Alle er borte.
Det er skremmende.
Nydelige mennesker.
- Er den stemt? - Det skulle jeg til å gjøre.
Den er litt høy.
- Kryss eller b? - Den er litt høy.
- Kryss. - Ikke tull.
Hvis jeg kunne lage én plate til,
ville det være en sånn plate.
- Ja da. - Jeg skal fortsette hele veien?
Akkurat.
Du gjorde akkurat det du skulle.
- Det bør være din personlighet. - Skal prøve.
Det er lett for deg å være deg.
Å jobbe med disse artistene som folk har elsket opp gjennom årene.,
som Ella Fitzgerald, Sarah Vaughan, Miles Dvis, Dizzy Gillespie
og Ray Charles.
Q, hva vil du… ok, hvor skal jeg gå?
Sa du: "Vi går og handler?"
Ja, jeg mener…
Sammen med rapperne, de nye i familien,
som Kool Moe Dee, Ice-T,
Melle Mel og Big Daddy Kane, det har vært utrolig.
Du har et godt budskap her, så prøv å passe på
at alle ordene er klare og når frem, uansett følelsen i det.
Jeg introduserer en bop-revolusjon Jazzen med gnist
Her er brukerne Spør hvem han er, fornavnet er Dizzy
Etternavn Gillespie Se ham sette i gang
Og det var et slektskap.
Det er et sterkt slektskap mellom hiphop og bebop, det føler jeg.
Og derfor prøvde jeg å sette dem sammen, og det var så naturlig.
Tilbake i nabolaget, så vi kan rocke med Soul, rytme, blues, bebop og hiphop
Tilbake i nabolaget
Ice-T, la meg si hvem jeg er En ung rapper fra South Central
Back on the block, Quincy Jones, produsent Quincy Jones.
Jeg kan ikke tro dette.
Jeg kan ikke tro det. Jeg har vært med i Recording Academy siden 1958.
Og dette er første gang jeg engang våget å tenke på å få en…
…Grammy
i mitt eget navn, og jeg er så stolt.
Jeg vil først takke moren min.
Mine vakre barn, familien min.
Jeg vil be alle om å be om fred på jorden. Og når vi får fred på jorden,
ta vare på jorden. Tusen takk.
Er veldig glad.
Hvorfor sa du at det neste tiåret
vil bli de vanskeligste ti årene i livet ditt?
Da vil jeg ha energi nok til virkelig å stå for alt det
jeg tror på, kreativt,
sosialt, politisk,
personlig, etisk, moralsk og alt annet.
Vi kom hit for å kunngjøre
dannelsen av Qwest Broadcasting Company.
Qwest vil bli en av de største minoritetskontrollerte gruppene
i bransjen i dag.
Vårt første program, direkte på NBC på mandager, The Fresh Prince of Bel-Air.
Dette er historien om hvordan livet mitt Ble snudd helt på hodet
Quincy ringte meg.
Han sa: "Hva driver du med?"
Vi er på turné.
Han sa: "Ok.
Jeg vil presentere deg for fremtiden din."
Hei, Q!
Og jeg så ham fra den første gangen foran kameraet,
og jeg så denne mannen vokse.
Vibe er Quincy Jones' nyeste interesse.
Han sier at det nye bladet vil bli, for 90-tallets hiphopere,
det Rolling Stone var for 60-tallets rockere.
Jeg innså at det fantes en hel, ny musikkultur
som har kommet på banen, som jeg tror
vokser minutt for minutt, og den har ingen stemme.
Hva er det med rapp som skremmer folk?
Unge svarte, urbane menn med masse energi
som gir uttrykk for tilstandene i deres liv
på en svært poetisk måte.
Det er veldig dramatisk, veldig teatralsk,
og det er mektige ting.
De to har vært sentrale i en kamp mellom østkyst-og vestkystrappere.
Jeg tror ikke de vet at de har en enorm arv.
Av og til føler de at de er alene der ute.
Men de er ikke alene.
Fans på øst-og vestkysten vil at den virkelige volden skal stanse.
Jeg tror
at kommunikasjon kan hjelpe, for vi kommer til å miste
to generasjoner med unge mennesker.
Vi hadde et symposium i New York med Suge Knight,
Dr. Dre og Puffy, og alle vender seg til meg og Colin Powell,
ikke sant, for å snakke om
hvordan vi finner ut av dette så de ikke blir skutt så unge.
La oss få Quincy Jones opp hit så han kan få det i gang.
Grunnen til at jeg forelsket meg i hiphop er fordi det minner meg om bebop.
Og jeg føler et slektskap der, fordi vi gikk gjennom mye av det samme.
Filosofien bak bebop
er at du måtte være kul, ville være kul. Og det er å være bevisst.
Det som fikk meg til å si noe denne gangen, er Tupac.
Vi fikk endelig kontakt, selv om
det var anspent til å begynne med. Vi fikk endelig pratet,
og han sa at ingen hadde snakket sånn til ham før.
Og jeg sa at jeg ikke orker mer,
for vi har ikke lenger råd til
å være upolitiske, og nå snakker jeg til hiphop-nasjonen.
Vi må snakke alvorlig om hva dere
må takle.
De leker ikke, det er virkelige kuler der ute.
Jeg skal ikke snakke lenge.
Jeg har så mye å si.
Og det er veldig emosjonelt,
jeg vil se dere leve minst til min alder.
Det gjør jeg.
Rapper Biggie Smalls ble skutt i Los Angeles. Dødsfallet kommer nesten
nøyaktig seks månder etter at en annen rapper
Tupac Shakur, ble drept i Las Vegas.
Dødsfallet vil helt klart åpne noen øyne.
For meg føles det som det allerede er en endring i hiphop.
Alle går mer i en positiv retning.
Skjønner du?
DATTER
KENYAS MOR
DE FORENTE NASJONER 1999
Jeg har sett kraften i musikk som et redskap
som når hjertene og sinnene til millioner.
Og fordi min stemme er høyere og bærer lenger enn noen andres,
har jeg et spesielt ansvar for å synge en sang
om å utslette fattigdom,
for å gjøre slutt på lidelsene som kommer fra ekstrem fattigdom.
Og jeg har sultet. Jeg kjenner følelsen.
Jeg blåser i hvor mye jeg tjener eller dressene jeg har,
jeg glemmer aldri følelsene av å gå glipp av måltider
og ikke å spise på tre dager.
Da Quincy avgjorde at han ville være en borger med større påvirkningskraft,
ikke bare i USA, men over hele verden,
gjorde han det på samme måte som med musikken.
Hei, jeg heter Quincy Jones.
Dette er den første offisielle åpningsseremonien før
presidentinnsettelsen.
- Er du opptatt, pappa? - Jeg?
Ja.
Han forstår at det bare er gjennom politikk
at du kan ta for deg noen av problemene han bryr seg om.
Jones vil samle mange av de største stjernene i Roma
til We are the Future -konserten.
Ciao, Roma!
Tilstelningen lanserer et global humanitært arbeid
som retter seg mot å hjelpe barn i krigsherjede land.
Pave Johannes Paul II møter Quincy Jones i dag, som del av en innsats
mot gjeld i den tredje verden.
BISKOP DESMOND TUTU
Vi samler inn penger til å bygge 100 hjem i Sør-Afrika
med Habitat for Humanity.
Faren min gjorde dette.
Jeg har stor respekt for Quincy Jones.
STEMMEN TIL NELSON MANDELA
At en mann med slike talenter ser kampen i Sør-Afrika.
Det krever et usedvanlig menneske.
STEMMEN TIL PRESIDENT OBAMA
Det som er interessant med Quincy, er at på hvert steg i karrieren
har han vært først.
Han er noen som gikk gjennom døren før noen andre,
og det har gitt dem bak ham en enorm sikkerhet.
Og han har gjort det med redelighet.
Du lever bare 26000 dager.
Det er sant, og du er død mye lenger.
Akkurat, og dermed sier jeg deg,
Jeg skal slite ut alle sammen. Og hvis jeg blir 80, er det 29000.
Jeg skal slite ut alle samen. De skal vite at vi kom denne veien.
Den er fra
en gård nede i Sør-Afrika, og de gikk konk med grønnsakene,
så eieren av gården lærte alle
som jobbet å lage skulpturer.
Er den ikke flott?
Så jeg var i dette kunstmuseet
med Mancini, og jeg så fyren som sa:
"Ta meg med deg hjem."
Han tryglet meg bare om å ta ham med hjem.
Det var inspirasjonen til platen. Er ikke det flott?
Det er fyren.
Holdningen, ikke sant?
Er det holdning? Helvete.
Ikke prøv deg på den jævla fyren.
Og den snakket til meg hver kveld.
Den sa: "Jeg vil bli plate.
Jeg vil være en låt."
God jul.
Barnebarnet mitt.
- Glad i deg. - I deg også.
Jeg forguder deg.
JOHN OG GERALD CLAYTON
Hvor er kysset mitt?
Takk, vennen.
Jeg elsker stilen din.
Ta et bilde med oss.
Takk for i kveld, Glo.
Det var flott.
Når du nesten skal dra herfra, setter du pris på en dag som i dag.
Å ja.
Det gjør du virkelig.
Hver dag dør venner.
Det gjør meg sprø.
Det er tøft, fordi du vet at den telefonen
aldri vil bli besvart.
Ray Charles, alle de jeg aldri vil få se igjen, det er tøft.
Du har nummeret. Cannonball sitt og sånn,
Dizzys, Miles, Sarahs, Ellas og alle sammen, men de er borte.
Det er bare vondt.
Vondt.
Lesley Gore og Michael.
Det er fryktelig.
Men sånn er livet.
Hei, Quincy.
Dette er meg.
Vet du hva?
Netter alene
Siden du
Dro din vei
Jeg tenker på deg
Hele dagen
Min venn
Din venn
Savner deg
Å, Quincy?
Jeg er glad i deg.
I dag
som så mange generasjoner før oss, samles vi ved National Mall…
…for å fortelle en vesentlig del av vår amerikanske historie,
en som til tider har blitt oversett.
KONSERTPRODUKSJONSMØTE 3 DAGER FØR SHOWET
Quincy er grunnen til at alle er her.
Han foreslo at alle ble med på dette.
Takk.
Vet dere hva som er lurt?
Hvis du gjør en "America the Beautiful",
spill Ray Charles' "American the Beautiful" i det.
Kombinasjonen blir bra.
Når du får manuskriptet, send det.
Kanskje han kan bruker egne ord om hvor glad han er for å se det.
"Afroamerikanere kom fra Carolinas, Florida, New Orleans…" Kutt det.
Start med: "Mange hvite kom fra sentrum."
Vi har ikke fått Colin Powell ennå?
- Vi fikk ikke Colin Powell? - Nei.
Ok, jeg skal ringe ham.
Broder Colin, dette er Quincy.
Ja.
Men vi trenger deg.
Og Tom Hanks introdusere deg rett etter Tuskegee Airmen.
Greit, Colin, jeg er glad i deg.
Greit.
Colin Powell.
Vi har ham.
Har du hørt fra ham igjen?
- Oprah? - Bare fra en assistent,
hun bekreftet at hun sa fra.
Ok, takk, vi begynner som tidligere.
Kjempebra.
For en deilig følelse.
Don, kan vi ta Chick Webb før Ella Fitzgerald?
- Ok. - Bra greier.
GENERALPRØVE 1 DAG FØR SHOWET
Jeg har Oprah.
Jeg gleder meg til å se deg.
Du vil ha det gøy. Det vil du.
Jeg er glad i deg.
Ja da.
Visst pokker.
Dere er så bra.
Så bra.
Takk.
Bare ved å være på planeten.
- Velsigne deg. - Du inspirerer oss.
Jeg kjenner sjelene og tankene deres.
Dere synger tersene, jeg elsker det.
Jeg elsker det.
Arrangerer dere selv?
Kom igjen!
Jeg elsker det, soloene og harmoniene.
Nei, jeg mener det. Jeg er for gammel til å lyve.
Så spennende.
De er kjempebra.
Takk, Tom.
SHOWDAGEN
Heftig.
Vi kom helt fra Nord-Caroline for dette.
- Sier dere det? - Takk.
Gud velsigne dere.
Meg også.
Jeg elsker bandet.
Tennessee State. De er utrolige.
Hei.
Du ser så bra ut, pappa! Du ser så stilig ut.
Hei.
Hei, Mary, Gud velsigne deg.
Så bra at du er her.
Takk.
- Vi skal ha det gøy. - Å ja, det er kjempebra.
- Hvordan går det? Du klarte det i går. - Å ja.
- Hei, Tom. Hvordan går det? - Fint å se deg!
- Sluttet å drikke for 19 måneder siden. - Gjorde du? Livet er annerledes.
- Hvordan sover du? - Fantastisk.
- Jeg er glad du er her. - Jeg er her. Du ringte, jeg kom!
Hvordan går det?
Jeg er så stolt av deg.
Greit.
Er her for å leke.
På vei.
Vær klare, fem minutter.
Vil du øve én gang?
Det var der det skjedde.
Vi kalte det The Uptown Get Down.
- Det er bra. - Bedre.
Mine damer og herrer, USAs president,
Barack Obama og Mrs. Michelle Obama.
Veldig bra.
Da er vi i gang.
Vi er her for å feire og le og klappe med og kanskje gråte litt,
for å markere åpningen av det første museet i landet
som er viet den afroamerikanske opplevelsen
i Amerika.
En far som alltid får musikken i gang, slik han vil i kveld. Quincy Jones,
og datteren hans, Rashida Jones.
Hvordan går det?
La meg bare beskrive scenen.
Harlem på tjue-og trettitallet,
ikke bare en adresse, men en sinnstilstand.
Mine damer og herrer, seks gjenlevende medlemmer
av Tuskegee Airmen.
Der er den første svarte presidenten.
- Hei, vennen. - Du var flott.
Kjempebra!
Takk.
Gud velsigne dere. Så tøffe dere er.
Ja.
Jeg må si takk til deg, fra hele mitt hjerte.
- Gud velsigne deg. - Gud velsigne deg.
- For en opplevelse. - Fortsett å holde på.
- Q! - Takk.
For en kveld.
- Velsigne dere. - Velsigne dere.
Takk.
- Velsigne deg. - Hvordan var det?
Å, jeg gråt.
Ja.
Velsigne deg.
Pokker ta.
Dette er store greier, et stort…
…ansvar hos denne generasjonen, her er det som skjedde.
Det er en reise å komme opp i dette jævla landet. Chicago…
Ingen spøk.
Jeg så ingen hvite til jeg var 11 år gammel.
Og barns sinn,
de fleste av dem
driver ikke med sånt, for du må læres opp i å hate.
Det er ikke naturlig å hate noen for hudfargen.
Det angår ikke deg.
Så at folk kan dømme noen ut fra hudfargen,
er helt for jævlig, ikke sant?
Men jeg tror at Gud vil seire, og at lyset vil seire.
Du må tenke sånn.
For vi har kommet langt, men vi har langt igjen.
Er det noe du har prøvd å gjøre som du ikke lyktes med?
Ekteskapet.
Tekst: S. Marum